Detta har hänt...
Han var svart i vitt kvarter.
-Vi kanske borde... -Undvika varandra?
-Ni behöver inte smyga. -Alla behöver inte veta.
Det är nåt på gång, va?
-Filtren var mitt förslag. -Två själar, en tanke.
Jag hatar att jobba där, men lönen är fin.
Bara jobb...
-Jag är trist. -Knappast.
-Jag gillar inte att spela -Jag gillar inte lögner.
SCEN
De kanske inte hittar parkering.
Alice och Davia lagar gärna middag för mammorna.
Vi kan gå ut. Du vet hur alla blir ibland.
De sköter sig säkert. Ta och spänn av.
Mammorna gillar inte att vi bor i kollektiv.
De måste få ett bra intryck av Kotteriet.
-Hur ser det ut? -Jättefint.
Det är en bubbla där.
-Fixat. -Perfekt.
Där vid öppna spisen.
Hallå! Tackar. Där borta blir jättebra.
Gael, då? Hur tänker du presentera honom för mammorna?
-Som hemlig älskare? -Inte som nåt.
Vi är inte ihop.
Är du rädd för att inte leva upp till din potential ibland?
Hela tiden.
Det blir allt svårare att minnas henne. Jag var bara tio när hon dog.
-Hur var familjehemmet? -Hemskt.
Du är en riktigt begåvad konstnär, tycker jag.
Vi hade sån tur att Stef och Lena fann oss.
Utan dem hade jag inte varit den jag är.
Jag kanske inte ens hade funnits alls.
Gudskelov att du gör det.
-Träffar Gael Bryan än? -Jag vet inte.
-Du är ju där varje natt. -Inte varje.
Vi ska vara glada för deras första lägenhet.
Vi litar på dem och är inte överbeskyddande eller kritiska.
Visst. Om det brinner i håret på dem håller vi god min.
De är här.
-Vem sköter om det här stället? -Jag. Vad är det?
Enligt ett anonymt tips är brandsäkerheten dålig.
Där är ni ju!
Saknat mig?
-Hej! -Det är våra mammor Stef och Lena.
Trevligt. Vad fint hår ni har.
-Den utgångsskylten lyser inte. -Inte på dagen.
Nu ska ni få se Kotteriet.
-Kommer vem som helst upp här? -Dörrarna låses...
...efter tio på kvällen. Du vill ju komma in tre på natten.
-Kommer du hem tre på natten? -På helgen bara.
-Den tar jag. -Här är stora foajén.
Oh, vad pampigt. Det är ju störtläckert.
-Går inte dörrarna att låsa? -Vi låser våra rum.
-När byter ni batterier i larmet? -En gång i halvåret.
Här ligger badrummet.
Då tittar vi på badrummet.
Det finns ingen vägg.
-Känner ni alla som bor här? -Absolut.
-Det här är våra två mammor. -Hej, mammor. Jag heter Aria.
Jag bor inte här.
Det vet vi.
Dennis. Jag bor här.
Trevligt att råkas. Hej!
Vi fortsätter husesynen.
-Vi ska på impro sen. -Jag har bakat kakor.
-De står på köksbordet. -Ha så kul!
Där är köket, där är vardagsrummet.
-Här står kakorna. -Tack, älskling. Jag är utsvulten.
-När godkändes brandsläckaren? -Nyligen, tror jag. Davia hade lugg.
-Den här vägen.
Det här är biblioteket.
-Jättefint. -Var är brandsläckarna?
Och så vår våning.
Nämen, det är ju helt sagolikt.
Vilka jättefina fönster.
-Var kommer möblerna ifrån? -Mariana har shoppat.
Craigslist, reor...
-Det är mycket smakfullt alltihop. -Tack. Jag har valt det själv.
Här har jag åt er. Schampo, tandborstar och toalettpapper.
Hur länge ska vi stanna?
Alice blev galen när alla använde för mycket toapapper.
Stackars Alice. Vem är den där Dennis?
-Berätta om honom. -Han är helt klart äldst här.
-Han vill bli rockstjärna. -Han är trevlig.
Fast lite intensiv.
-Hur går det på era jobb? -Jättebra.
Du får ju inte nämna vad som händer, men några intressanta mål?
Gör det nåt?
Mina mammor ska hälsa på över helgen.
Jag har inte berättat för dem om Jamal-målet.
Jag ska hålla tyst. Och hålla mig undan.
De skulle nog gilla dig.
Men inget ska verka konstigt mellan oss.
Förlåt för att det är konstigt.
Förhoppningsvis ordnar det sig efter rättegångarna.
En del. Men jag får ju inte prata om dem...
Det här är härdat glas, va? Vem sover här?
Vad är den här till för?
Jaså, det där. Det där är vår potta.
Till man inte gå till badrummet på natten kissar man i den.
Men bajsa inte i den...
-Du hade en uppgift. -Förlåt att jag glömde gömma pottan.
-Försöker du skrämma dem? -Ingen fara.
Det handlar om vilka de bor med. Dennis och den där flickan.
Han kanske försöker få med sig våra döttrar i duschen.
Sluta nu. Tänk på minutmeditationen.
Den hjälper inte... Sluta hyscha på mig.
Blunda.
En minut har en början, en mitt och ett slut.
-Jag ska äta upp kakan. -Ja, andas.
-Vad god. -Mamma verkar nervös.
-Är hennes ångest tillbaka? -Du projicerar.
-Köp ett lite dyrare vin, va. -Det överlåter jag åt dig.
CANNABIS-KAKOR VARSÅGOD
Här har vi taket då. Här är Callie ofta.
-Åh, vilken utsikt. -Och bassäng.
Det här är Gael.
Hej, Gael.
Jag är en av mammorna.
-Förlåt om du blev blöt. -Charmör där.
Titta på färgerna på himlen.
Helt underbart.
Det här är Bryan.
-Den andre, då? -Jag ska inte blöta ner er.
Det är ju inte rättvist.
-Var bor ni? -Jag bor inte här.
-Varför alla halvnakna besökare? -Det här är min våning.
Så du bor här.
-Är det här ett gammalt växthus? -Ja.
Vilket ljus du har, va? Jag har alltid velat bo i ett växthus.
-Jag var nog växt i tidigare liv. -Jag var Kleopatra.
-Vill ni ta en titt? -Ja, det gör vi.
Förlåt.
Man måste trycka. Man måste trycka för att komma in.
Se hur det gyllene kvällsljuset strömmar över väggarna.
Fungerar det här? Här kan ju två få plats.
Har det förekommit? Åh, mina rynkor.
-Är mammorna fulla? -På ett halvt glas vin?
-Har du målat den här? -Ja.
-Jag skymtar en bison där. -Titta här.
Helt fantastisk.
-Strukturen. Ser du? -Jag ser en gurka.
-Ni kanske vill ha nåt att äta? -Jag vill ha chips.
-Och kött. -Bison.
Bisonburgare. Du är... Tack.
Hej då!
Är Bryan Gaels pojkvän?
-Jag vet inte. -Det är ihop.
-Lite löst. Tror jag. Vad vet jag? -Inget.
Ni kan väl prova på lite impro?
-Ja. -Nej, nej, nej.
Det kan bli kul. Vi prövar.
Vi kör! Jag är med!
-Rör mig inte. -Förslag från publiken.
-Det här blir katastrof. -Det blir helfestligt.
-Hur länge har du kört taxi? -Det är ingen taxi.
Det är ett rymdskepp.
Vänta lite bara. Man säger alltid "Ja, och..."
Man måste bejaka.
-Börjar vi igen nu? -Börja om.
-Hur länge har du kört taxi? -Ja, och...
Han dog för ung men levde som rockstjärna.
-Han ville bli rockstjärna. -Han lärde mig yoga i mörkret.
-Hur gammal är du? -Jag har känt kärlek.
Vet dina föräldrar om att du är här?
Vem bjöd mamman?
-Vet du varför du är här? -Du får inte slicka mig på fötterna.
-Jag får anmäla dig för HR. -HR Pufnstuf?
Pufnstuf. Puffa på en joint.
-Det var ett barnprogram på 70-talet. -Jag känner henne.
Knappast. Hon är över 24.
Ring din mamma nu. Hon är orolig och...
-Nu fortsätter vi med... -Jag hoppas att du är 18.
Man såg hela paketet på honom.
Har nån smakat på Arias kakor?
Inte jag.
Jösses, vad flummig jag är nu.
Var är mamma?
-Vi vill inte ha er här! -Inga negrer!
-Inga färgade! -Inga negrer här!
Försvinn härifrån! Vi vill inte ha er här!
Det ser jättefint ut.
Börja där borta sen.
Jag börjar här, och sikta på 50 mejl eller nåt sånt.
Lena Adams Foster. Jag kandiderar till folkrepresentationen.
Jag är demokrat och kandiderar till folkrepresentationen.
Hemlösheten kan upphöra om bostad blir en rättighet.
Lösdrivarna ska väck. Jag tår inte se tältlägren.
Vag vill att överkomliga bostäder måste byggas.
För er liberaler gäller bara allmosor. Och ni svarta är värst.
-Tack. -Ni vill splittra landet...
...med er "Svarta liv spelar roll"- propaganda. Det gör de inte.
Skaffa jobb! Ni vill splittra...
Skaffa jobb!
-Vem är du? -Mamma?
-Mår du inte bra? -Jag känner mig konstig.
Det ser helt sagolikt ut.
-Ni ska inte lyfta ett finger. -Det gör vi så gärna.
Vi saknar familjemåltiderna.
-Vad gott det luktar. -Varm baklava.
-Vart ska du? -Ut och käka.
Ät med oss. Mammorna är här.
-Maten räcker. -Säkert?
Mina mammor ska komma och hälsa på över helgen.
De vet inget om oss.
De skulle säkert avslöja oss.
Vi är ju inte ihop direkt.
Så jag tänker inte presentera dig som nåt.
Det är inga problem. Jag fattar det.
Godnatt!
Säkert, men bestäm dig.
-Ska jag hjälpa till? -Tänd ljusen.
Varför social antropologi, Malika?
Kulturer och relationer fascinerar mig.
-Har du sett CosmoLearning? -Jag älskar dem.
Nästa veckas verkar bra.
Därför lagade jag etiopiskt. Jag vill plugga utomlands.
Vilken möjlighet.
Tänk om domaren får veta att vi känner varandra.
Han skulle ta målet och ge det till Ben eller Rebecca.
Hur illa är det?
Hur är det att bo på Palace Theatre?
-Har de uppsättningar? -Ja.
-Känner du alla där? -Nej.
-Hur så? -Jag bara undrade.
Nu har jag större möjligheter att vinna argument.
Eller åtminstone få honom att se nåt nytt.
Jag känner inte Jamals mamma så bra.
Jag kan göra det jag gör på avstånd.
Jag kanske inte får be dig om det.
Hör på, Callie.
Om du tror dig kunna göra skillnad, så gör jag det.
Godnatt!
Gael, Marina säger att ni jobbar ihop.
-Jag är formgivare. -Är det bra?
Ja. Jag är egenföretagare.
Arbetstiderna är flexiblare så jag kan jobba på med konsten.
Hur hinner du när du går ut med så många?
-Jag gillar honom verkligen, Davia. -Jag vet.
Tävla med Callie är svårt när hon bor här och kan smyga upp när hon vill.
Jobbar han på sin konst? Jag ser inga nya verk.
Hans konst suger ändå.
Vi kan väl sätta oss? Nu ska vi njuta frukterna av vår svett.
Är du lärare, Davia?
Om det räknas nu. Hur länge undervisade du?
Tio år, blev biträdande rektor.
-Nu är hon rektor. -Och sitter i skolstyrelsen.
-Tänk om du vinner valet. -Kan du ha kvar båda?
Jag skulle få avgå. Men jag tror att jag ger upp.
Många andra ställer upp.
Och partimedlemmar fruktar delad omröstning.
Förlåt att vi är sena.
Då kan ni städa.
Förlåt. Din flickvän bakade kakor och...
Hon är inte min flickvän.
Vad hon än är för nåt, så var hennes kakor starka.
-Hon är duktig. -Alla tänker att jag är en ful gubbe.
Som går ut med unga tjejer och vill bli rockstjärna.
Det är bara det att vi bryr oss om vad våra döttrar gör-
-var de bor och med vilka. Vi vill veta att de har det bra.
Vad de än har sagt har jag varit detektiv i människohandel.
Förlåt stereotypen, men ser jag...
...en äldre karl med en yngre tjej blir jag uppriven.
Eller så har jag svårt att släppa taget.
Acceptera att de klarar sig utan oss.
Eller så är jag fortfarande en smula hög.
Om du får barn nån dag, så kanske du förstår.
Jag har haft barn.
-Har du haft barn? -En son.
Han gick bort i cancer vid sex års ålder.
Beklagar.
Jag hade stort hus, högavlönat jobb.
Efter Jacobs död kunde jag liksom inte reglerna längre.
Jag kunde inte vara som min fru ville.
När äktenskapet havererat ville jag göra det jag alltid velat. Musicera.
Här är alla för unga för att få barn-
-och för självupptagna för att undra om mig.
Jag kommer inte att bli rockstjärna.
Men jag behöver nåt som...
...kan göra mig lite hel.
Det är Jacobs åttaårsdag den här veckan.
Hans födelsedag...
Jag har inte bett Ari gå, för jag vill inte vara ensam.
Här är du inte ensam.
Många här verkar ju bry sig om dig.
Du behöver bara be.
Jag känner mig alltid ensam.
Säg inget till dina döttrar. Folk behöver inte tycka synd om mig.
Jag trivs bra som ful gammal gubbe.
Fint. Inga problem.
Du måste ju upprätthålla ditt rykte. Så gammal är du inte.
Lite ful är du kanske, men inte så gammal.
Har du nånstans att bo, Aria, förutom här?
-Davia. -Ska hon bo här får han betala mer.
-Hon ska inte bo här. -Den som stannar längre än en natt...
-...behöver tillstånd. -Har de det för sina föräldrar?
-Det kanske är bäst att jag går. -Nej.
-Stanna på middag. -Visst, stanna på middag.
Men inte för alltid.
Jag säger det alla tänker.
-Bryan är min vän. -Tagga ner, Davia.
Alla vet att du har ihop det med Gael. Det är ingen stor grej.
Vi måste fota tjejerna med mammorna till festfotoväggen.
-Har vi en sån? -Inte än, men bra idé, va?
Kläm ihop er. Ni tackar mig sen.
Då kör vi.
Ett, två... Se glada ut.
Tre. Toppen. Fin nystartad tradition.
Jag känner inte Jamals mamma så bra.
Malika. Förlåt att jag stör mitt i maten.
-När börjar föreställningen? -Redan börjat.
Hon som sprang sin väg från middagsscenen var lite väl dramatisk.
Under såna omständigheter tror jag inte att hon hade nåt val.
Jag förstår att det kan vara krångligt att bo här med Malika.
Med dig också.
Det gör ont att se dig med Bryan.
-Jag är ledsen. -Det är lugnt. Vi träffar ju andra.
Ja. Men det gjorde ont för mig-
-när du inte ville presentera mig för dina mammor.
Jag vet att vi håller det löst, men vi kan nog ändå erkänna...
...att det här inte bara är löst. Inte för mig.
Inte för mig heller.
Jag borde ha ringt.
Jag var på rådhuset och tänkte hämta tröjorna.
Då får du gå tillbaka till middagen.
Vi ses på nästa demonstration.
Säg till om du behöver nåt.
Tack för tröjorna.
Hon glömde telefonen-
-och hon exploderar om hon är ifrån den nån längre tid.
-Förlåt att jag försvann. -Vi förstår. Sätt dig.
Mariana sa att du har Jamal Thomson-målet.
-Vi kan säga allt till dem. -Dina 20 000 i skulder, då?
-Har du sett det? -Dina grejer ligger överallt.
Hur kan du ha så mycket skulder?
Hon bara festar och shoppar.
Det gick bra när jag inredde.
Det är din stil. Du gjorde det för dig, inte oss.
Du umgås ju aldrig med mig.
Ta jobbet på allvar!
-Jag hatar mitt jobb! -Och jag mitt!
Ta det lugnt. Kom och sätt dig här. Kom hit.
Varför har ni inte sagt att ni kämpar med jobbet?
-Vi ville inte bekymra er. -Ni har så mycket.
-Vi ska ju vara vuxna. -Det är inte så lätt.
Det hjälper att prata med nån som har varit det länge.
Era mammor.
-Vi vill inte störa er. -Stör oss!
Vi saknar er jättemycket.
Hon har lyssnat på Ted Talks.
Minutmeditation...
En minut är en stund med handtag i bägge ändar.
-Andas med mig. -Vad ni måste sakna oss.
Vi saknar att ni gråter på våra axlar.
-Glömmer att bädda. -När vi måste städa efter er.
-Vi är era mammor fast ni blir vuxna. -Kom här.
-Vet ni vad jag behöver? -Vadå?
-20 000 dollar. -Nej.
Jag tycker att du ska berätta för domaren att du känner Malika.
-Innan han får veta det ändå. -Att skuldsätta sig är inte bra.
-Inte alls bra. -Jag vet.
Jobbet är så frustrerande.
Sån fientlighet bara för jag är kvinna, latinamerikanska.
-Jag muntrar upp mig. -Saker gör dig inte hel.
Jag vet hur diskriminering kan svida.
När man är superstjärna på college och hamnar längst ner-
-och går ut i arbetslivet. Särskilt som kvinna i en minoritet.
Du kommer att klättra så fort att folk blir yra i huvudet.
Ge inte upp. Låt inte frustrationen hejda dig.
Okej. Jag lovar.
Förlåt att jag stör.
Jag visste inte att Jamals mamma skulle komma.
Det är lugnt.
Jag vill ju ställa upp för henne och för dig också.
Också därför bör du berätta.
-Kom och sätt dig. -Ta ett glas vin.
Jag har inget glas.
Ta mitt. Jag halsar jämt.
-Det var nåt nytt. -Sa jag det högt?
-Byt ämne fort. -Nytt ämne.
Mamma. Tänker du verkligen hoppa av?
-Vi sålde huset för din skull. -Vem vill att du hoppar av?
Enligt partiledare är jag för progressiv, för svart...
För lesbisk.
De tror att demokraterna i San Diego som röstade på presidenten...
-...vill ha en mer center... -Vit.
-Kandidat. -Partiledarna kan dra åt helvete.
När jag gick in i din våning, påtänd, förlåt...
...blev jag helt betagen av kortet på Elizabeth Eckford.
Man ska vara modig för att titta på det varje dag.
Jag måste. Det påminner om att vi måste kämpa.
Kan en 15-årig tjej trotsa en folkhop så där, så nog kan jag.
En karl spottade på mig under min kampanj.
Han sa att jag var värdelös och kallade mig N-ordet.
Det är 2018 och en del saker har förändrats, men inte rasismen.
-Den är lika ful och genomträngande. -Du får inte ge upp.
Låt inte den fula minoriteten vinna.
Vi har fått nog av politiker som fegar i mitten.
Nån måste kämpa för det som är rätt.
-Reformera utbildningen. -Kämpa mot diskrimineringen.
Skydda vår kärlek.
HBTQ-rättigheterna attackeras dagligen här i landet.
För invandrare som spärras in i burar.
-Vara stolt. -Snäll och omtänksam.
Aldrig låta nån säga att vi inte duger.
Tänk på alla du inspirerar.
Jag får aldrig rösta på nån som jag.
En Adams Foster ger inte upp. Det har våra mammor lärt oss.
Okej. Jag tänker kämpa till sista andetaget.
-Och det skålar jag för. -Jag med.
Skål!
Helt rätt, mamma.
Vill du se en film?
Du har väl jobb? Eller Gael?
Jag umgås hellre med min syster.
-Vad ska vi se, då? -Inte science fiction.